När du kommer in i denna värld föds även nånting annat.
Du påbörjar ditt liv och det påbörjar en resa.
Mot dig. Det rör sig långsamt, men stoppar aldrig.
Vart du än går, vilken väg du än väljer följer det efter.
Aldrig snabbare eller långsammare, men alltid på väg.
Du kommer att springa, det kommer att gå.
Du kommer att vila, det kommer inte att göra det.
En dag kommer ni att vistas på samma plats för länge.
Du kommer att sitta för stilla eller sova för djupt.
När du reser dig för att gå är det för sent.
Du märker en andra skugga bredvid din.
Då är ditt liv slut.
Tror du att hennes död gör mig svag förstår du hemskt lite.
Om du hade del i hennes död och inte är rädd-
-förstår du ingenting alls.
För ditt eget bästa bör du förstå detta: Jag är Doktorn.
Jag ska hitta dig och jag ger aldrig upp.
HIMLASÄND
Utrustningen i det rummet-
-stämmer med en modifierad teleport för ultralånga avstånd.
Så jag har inte färdats längre än ett ljusår.
Jag är i samma tidszon.
När solen gått ner kan jag fastställa min position utifrån stjärnorna.
Då har du ett val:
Kom fram och visa dig.
Eller fortsätt gömma dig.
Clara sa att jag inte ska hämnas.
Men jag lyssnar inte alltid.
Vad är detta?
Trädgårdsmästare? Jag hatar trädgårdsskötsel.
Vem vill utöva makt över blommor?
En diktatur för otillräckliga. En diktatur, helt enkelt.
Kom nu! Snabba ryck!
Doktorn tar emot nu. Visa vad du går för!
Jag såg min bästa vän dö. Min dag är förstörd. Nu är det din tur!
Jag känner dig.
Jag har sett dig förr.
Jag kunde ett trick när jag var ung och telepatisk.
Men man kan inte forma ett psykiskt band med en dörr.
Dörrar är ökänt arga. Förståeligt. Inget roligt liv.
Folk knuffar på dig. De knackar, men inte för dig.
Du blir låst varje kväll. Men om du kan tänka dig att vara lite snäll...
Där ser du, Clara...
Jag kan än.
Okej.
Jag ser ingen utväg. Korridoren har tagit slut.
En sammanfattning av livet.
Det här är nåt nytt. Jag är rädd.
Jag inser att jag faktiskt är rädd för att dö.
Var det nåt jag sa?
Vad sa jag?
Varför stoppa?
Gammal. Väldigt gammal. Kanske väldigt, väldigt gammal.
När jag var väldigt liten dog en gammal dam.
De täckte henne, men det var en varm dag.
Jag hade mardrömmar i åratal. Vem stjäl mina mardrömmar?
Varför är jag här? Du har känt till mig länge, eller hur?
Så...vad är det?
En fälla?
Ett fängelse?
Nej.
Är det en tortyrkammare?
Har jag rätt?
Nån borde verkligen veta bättre.
Den som kan sätta ihop allt det här och stjäla mina mardrömmar-
-borde veta bättre.
Mina hemligheter...
Glöm det. Jag avslöjar inget.
Jag sa att jag är rädd för att dö. Sant.
Fördel mig.
Det här väntar du dig inte.
Beklagar förseningen. Jag hoppade från ett fönster.
En säker död. Vill du veta hur jag överlevde? Fråga mig.
Nej! Jag var tvungen att hoppa. Den första regeln vid förhör:
Du är den enda som är oersättlig.
Rummet är ditt.
Så utnyttja det. Hotar de att döda dig?
Visa vem som är boss. Dö snabbare.
Men du har sett mig göra det ofta.
Eller hur, Clara?
Döendets första regel: Dö inte.
Regel nummer två: Sakta ner det.
Du har resten av ditt liv.
Ju snabbare du tänker, desto långsammare går det. Fokusera.
Utgå från att du överlever. Utgå alltid från det.
Föreställ dig att du redan har överlevt.
Du har en bunker i hjärnan. Lås dörren och tänk.
Här är min bunker. Jag föreställer mig att jag är i TARDIS och stilar.
Berättar anekdoter för att roa dig.
Det gör jag precis nu. Jag faller, Clara.
Jag dör.
Jag ska förklara för dig hur jag överlevde.
Jag vill höra vad jag har att säga. Jag behöver publik.
Ett hopp. Salt.
Jag tyckte att jag kände lukten av det. Salt luft.
Slottet står i havet.
Att dyka från hög höjd garanterar inte överlevnad.
Jag måste veta hur långt jag faller och hur fort.
Varför tror du jag kastade pallen?
Total falltid: sju sekunder.
Det här väntar du dig inte.
Pallens luftmotstånd, atmosfärens densitet-
-den lokala tyngdkraftens styrka.
Förstör jag magin? Jag anstränger mig.
Jag bör träffa vattnet om...
...0,02 sekunder. Chansen att inte bli medvetslös är...
Fråga 1 Vilken plats?
Kan jag inte få sova?
Fråga 2 Vad sa du som stoppade varelsen?
Måste jag veta allt?
Hur ska du
Clara, jag kan inte alltid...
Hur ska du vinna?
Det fortsätter komma, Clara.
Vart jag än går följer det mig. Varför gör det så?
Fel fråga!
Alltid en lärare. Vilken är rätt fråga, då?
Inte varför. Vad?
Det följer mig.
Vart jag än går spårar det mig.
Men långsamt. Otäckt stapplande.
Otäckt.
Skärmarna överallt visar mig exakt var det är.
Hur långt det har kommit.
Det försöker skrämma mig.
Flåsa mig i nacken. Så är det.
Det är teater. Allt handlar om rädsla.
Hypotes: Jag befinner mig i ett helautomatiskt spökhus.
En mekanisk labyrint.
Det är ett pussel designat för att skrämma ihjäl mig. Jag är fångad.
Det måste vara jul.
En spade till. Nån vill att jag ska gräva.
Vad tror du, Clara? Är det nån som ger mig en vink?
Vad skulle du göra?
Som du
Naturligtvis.
Ärligt talat var det därför du dog.
Nån försöker säga mig att det finns nåt viktigt begravet i trädgården.
Det första de har försökt säga mig.
Det kan vara ett knep. En av mina föregångare.
Jag är väl inte den första fången?
Alla skallarna...
Jag undrar hur de misslyckades.
Så pass hög byggnad, så pass långsam varelse... Nå?
En timme.
Kraften i en triangel. Du förlorar.
Så... Den kan gillra fällor. Det är okej.
Jag är bra på sånt.
Vart är du på väg?
En ingång och en utgång.
Eftersom du...
Nej, det stämmer inte.
JAG ÄR
JAG ÄR I 12
Nära ögat igen.
När jag har upplevt det och klarat mig, alltså.
Hur ska jag göra det?
Ställ frågor, läraren.
Ljug inte
Jag är faktiskt rädd för att dö.
Fråga 2 Vad sa du som stoppade varelsen?
Sanningen. Inte vilken som helst.
Stället är designat för att skrämma mig. Jag blir förhörd.
Den vill inte bara ha sanningen. Det är inte nog.
En bekännelse.
Jag måste berätta sanningar jag aldrig har berättat förr.
Det är det enda som stoppar den.
Men problemet är...
...att jag inte kan berätta vissa sanningar.
Inte av nån anledning.
Men jag är rädd och ensam.
Ensam.
Och väldigt, väldigt rädd.
Jag bekänner.
Jag lämnade inte Gallifrey för att jag var uttråkad! Det är lögn!
Inte tillräckligt? Vill du ha mer?
Jag var rädd. Jag flydde för att jag var rädd.
Vill du höra det? Är det tillräckligt sant?
Det är lustigt.
Den dag då man förlorar nån är inte värst.
Då har man nåt att göra.
Det är alla dagar de förblir döda.
57 minuter.
Så här fungerar min värld, Clara.
Jag räknar sekunder som går.
Mitt liv är en nedräkning.
Om jag drar varelsen till slottets ena kant...
...och springer till andra kanten...
...kan jag tjäna maximalt 82 minuter.
82 minuter att äta, sova och arbeta.
Mitt arbete är att hitta rum 12.
Slottet vill att jag gör det. Det lockar mig.
JAG ÄR I 12
Numreringen är förvirrande, som om rummen blivit omkastade.
De kanske byter plats.
Jag säg hela slottet röra sig...
...när jag fick varelsen att stanna.
Om jag lämnar ett rum länge nog blir det som det var då jag anlände.
Det städar sig själv.
Automatisk rumsservice.
Jag tror att hela slottet är inuti en sluten energiloop.
Den återanvänds ständigt.
Eller jag kanske är i helvetet.
Det är okej.
Jag fruktar inte helvetet. Det är som himlen för dåliga människor.
Men hur länge måste jag vara här?
För evigt?
Den fortsätter komma.
Ständigt närmare.
Nedräkningen slutar aldrig.
Men nedräkning till vad?
Det finns två händelser i allas liv som ingen minns.
Två ögonblick som allt levande upplever.
Men ingen minns nånting av dem.
Ingen minns sin födelse.
Och ingen minns sin död.
Är det därför vi stirrar in i en skalles ögonhålor?
För att vi frågar: Hur var det?
Gör det ont?
Är du fortfarande rädd?
"Fågel"?
Vad har det med saken att göra? Finns det fåglar här?
FÅGEL
Jag missar nåt, Clara. Jag tror att det är nåt fruktansvärt.
Hallå?
Hallå? Är det nån där?
Det är en fälla, Clara.
Ett lockbete och en fälla.
Jag följer ett spår av brödsmulor.
Det är ett spel.
Jag kan inte sluta spela.
Ett spel som alla andra har förlorat.
Jag vet hur jag ska flytta väggen.
Så länge mina bekännelser inte sinar.
Men det jag vill veta är:
Vem har lekt med stjärnorna?
De är på fel platser.
Åtminstone i denna tidszon.
Jag kom inte hit genom en tidsresa. Tidsresor känns.
Visste jag inte bättre hade jag sagt att jag rest 7 000 år in i framtiden.
Men jag vet bättre. Så vem flyttade stjärnorna?
Hybriden.
Långt före Tidskriget visste Tidsherrarna att det var på väg.
Som en storm i luften.
Det fanns profetior och berättelser. Legender före fakta.
En av dem handlade om en varelse kallad Hybriden.
Hälften Dalek, hälften Tidsherre. Den ultimata krigaren.
Vems sida skulle den välja? Bringa fred eller undergång?
Var den verklig eller en fantasi?
Jag bekänner.
Jag vet att Hybriden är verklig.
Jag vet var och vad den är.
Jag bekänner att jag är rädd.
HEM
Naturligtvis. Den sista rutan på brädet.
Vad kan det annars vara?
TARDIS. En bekännelse bort.
Azbantium. 400 gånger hårdare än diamant.
6 m tjock.
Vägen ut.
FÅGEL
Fågel?
Det är då jag minns!
Alltid då. Alltid då.
Alltid precis då!
Jag kan inte fortsätta, Clara.
Jag kan inte!
Varför jag? Varför är det aldrig nån annans tur?
Hur ska du vinna?
Kan jag inte få förlora?
Bara en gång?
Lätt. Det vore lätt. Så lätt.
Berätta bara för dem. Berätta för alla som vill höra om Hybriden.
Jag kan inte fortsätta.
Jag kan inte... Jag kan inte alltid göra det här!
Det är inte rättvist, Clara!
Varför får jag inte förlora?
NEJ!
Men jag minns, Clara.
Du förstår inte.
Jag minns allt. Varje gång.
NEJ!
Och du är fortfarande död.
Vad jag än gör.
Du är fortfarande borta.
Doktorn, du är inte den enda som nånsin har förlorat nån.
Det är allas berättelse.
Kom över det. Besegra det.
Bli fri.
Doktorn, det är dags.
Lyft på häcken nu...
...och vinn.
Hej igen. Inga fler bekännelser. Beklagar.
Men jag ska berätta sanningen för dig.
Hybriden är en farlig hemlighet.
En mycket farlig hemlighet. Den måste bevaras!
Så jag berättar inget.
Inget alls.
I stället ska jag göra nåt mycket värre.
Jag ska ta mig härifrån och hitta den som tog mig hit.
Vad de än försöker göra ska jag stoppa det!
Men det kanske tar ett tag.
Vill du att jag berättar en historia?
Bröderna Grimm. Förtjusande karlar. De är med i mitt dart-lag.
Enligt dem fanns det en kejsare.
Han frågar en fåraherdes pojke:
"Hur många sekunder är en evighet?"
Folk har alltid fel om Tidsherrar.
Det tar en evighet för oss att dö.
Även om vi är för skadade för att regenerera försöker våra celler ändå.
Att dö ordentligt kan ta flera dagar.
Därför tycker vi om att dö bland våra egna.
De begraver oss inte i förtid.
Jag tror att i mitt nuvarande tillstånd-
-tar det ungefär en och en halv dag att nå toppen av tornet.
Jag tror - om jag har tur...
...att jag har en och en halv dag kvar.
Jag måste göra det här, Clara.
Det är enda sättet.
Jag måste vara stark.
Jag borde ha vetat ända från början.
Naturligtvis.
Ditt porträtt. Varelsen från mina mardrömmar.
Den här platsen är min personliga tortyrkammare.
Avsedd endast för mig.
Men alla skallarna-
-i vattnet...
Hur kan det ha funnits andra fångar i mitt helvete?
Svaret är förstås...
...att det aldrig fanns några andra fångar.
Och stjärnorna...
De var inte på fel plats.
Och jag har inte rest i tiden.
Jag har bara varit här...väldigt-
-väldigt länge.
Varje rum återställs. Minns du att jag berättade det?
Varje rum återvänder till sitt ursprungliga skick.
Logiskt sett borde teleportern också göra det.
En teleporter. Tjusigt ord. De är egentligen som 3D-skrivare.
Men de bryter ner levande materia och data och sänder det.
Man behöver bara tillföra energi.
Rummet har återställts, återvänt till sitt ursprungliga skick.
Det betyder-
-att det finns en kopia av mig på hårddisken.
Jag...
...precis som jag var...
...när jag kom hit...
...för 7 000 år sen.
Jag behöver bara hitta lite energi.
Och allt som behövs...
...är nåt att bränna.
FÅGEL
Hur länge kan jag fortsätta med det?
Att bränna mitt gamla jag-
-för att skapa ett nytt?
Tror du att hennes död gör mig svag förstår du hemskt lite.
Om du hade del i hennes död och inte är rädd-
-förstår du ingenting alls.
För ditt eget bästa bör du förstå detta: Jag är Doktorn.
Jag ska hitta dig och jag ger aldrig upp.
Det här väntar du dig inte.
JAG ÄR I 12
Visste jag inte bättre hade jag sagt att jag rest 7 000 år in i framtiden.
"Hur många sekunder är en evighet?"
Visste jag inte bättre-
-hade jag sagt att jag rest 12 000 år in i framtiden.
"Hur många sekunder är en evighet?"
Fåraherdens pojke...
600 000 år in i framtiden.
"Hur många sekunder är en evighet?"
Fåraherdens pojke...
1 200 000 år in i framtiden.
Fåraherdens pojke...
2 miljoner år in i framtiden.
Fåraherdens pojke...
20 miljoner år in i framtiden.
Fåraherdens pojke...
Ett berg av ren diamant.
Det tar en timme att bestiga det och en timme att gå runt det.
52 miljoner år.
Var hundrade år kommer en liten fågel...
...och vässar näbben på diamantberget...
Nästan 1 miljard år.
När hela berget nötts bort-
-har den första sekunden av evigheten gått!
Långt över 1 miljard år.
Du kanske tycker att det är lång tid.
Två miljarder år.
Personligen tycker jag att det är...
Personligen tycker jag att det är en sjuhelsikes fågel.
Gå till staden. Hitta nån som är viktig.
Berätta att jag är tillbaka.
Berätta att jag vet vad de gjorde.
Och att jag är på väg.
Om de frågar dig vem jag är-
-ska du säga att jag tog den långa vägen.
Du hör mig nog fortfarande.
Oss emellan...
Du hade fel om profetian.
Hybriden är inte hälften Dalek. Inget är hälften Dalek. Det tillåts inte.
Hybriden, som ska erövra Gallifrey och stå i dess ruiner...
Det är jag.
NÄSTA GÅNG
Hybriden. Dags att berätta sanningen.
Jag hörde att Doktorn återvänt. Fyrverkerier är fint.
Vad är hans plan?
Hybriden är en korsning mellan två krigarraser.
-Jag gick för långt. -Du bröt mot alla dina principer.
På min signal!
-Är det sant? -Hon är min vän.
Sektor 52, extraktionskammare 7. Regenerering pågår.